1.9.
Perjantai
Saarijärven Keijo
opetti meille koko päivän sieniä, jäkäliä ja kääpiä. Pauliina kävi
pelottelemassa, että ensiviikolla sovittaisiin päivämäärä lajitentille
aiheesta. Luokassa oli poikkeuksellisen hiljaista, kun Keijo lupasi, että jos
nyt kuuntelee, niin pääsee tentistä läpi. ”Taso sillälailla, että tämon tatti
ja tämon hapero.”
Sienen kerättävä
osa on itiöemä. Loput jää maan alle. Ne ei siis lopu, vaikka noukkisi kaikki
näkyvät kerralla pois. Lohdullista, mutta sitten lajien kimppuun. Käytiin
tatit, rouskut, haperot, mesisienet, vahverot, orakkaat, huhtasieni ja
korvasieni. Ja tietenkin myrkylliset sellaiset.
Lounaan jälkeen
käävät ja jäkälät. Niistä jäi mieleen että Taulakääpä on kaviomainen ja
taulapäällä on taulaa korvissa eikä se kuule mitään. Ja että Isohirvenjäkälää
voi friteerata ja tarjota näytössä asiakkaille.
Mikä mikä? Ei tommosta uskalla ottaa käteen.
Aika paljon
löydettiin muuten sieniä. Saalis reppuun ja vastatuuleen kotia kohti.
Päivän
mietelause: ” Tatti on heleppo tietää notta tämon tatti.”
P.S. Nyt sienten
puhdistus, ruoanlaitto ja verkot viikonlopuksi veteen.
Ei kommentteja:
Lähetä kommentti